Mads Andersen-Skjern, enkemand og far til Daniel -
- besøger i 1929 Korsbæk som handelsrejsende i manufaktur.
Her opsøger han byens fine forretning Damernes Magasin -
- hvis indehaver Arnesen er en aldrende fars søn -
- der har giftet sig med den unge, livlige Vicki.
Mads Andersen-Skjern bliver ignoreret, og da han ser -
- at de jævne kunder bliver det samme, forlader han forretningen.
Overfor er sadelmagerens hus til salg. Der ligger også Korsbæks bank.
Hans Christian Varnæs er direktør for banken.
Familien Varnæs er toppen på byens sociale kransekage.
Familien omfatter konen Maude, børnene Ulrik og Regitze -
- og svigerinden Elisabeth -
- der efter en uheldig forlovelse har overtaget husførelsen.
Til kredsen hører også Varnæs' bror Jørgen -
- som er overretssagfører og konservativ folketingskandidat -
- hans kone Minna -
- oberst Hachel, far til Vicki Arnesen -
- doktor Hansen -
- og den 96-årige fru Fernando Møhge og hendes datter Misse.
Mads Andersen-Skjern undersøger mulighederne i Korsbæk.
I Jernbanerestauranten møder han grisehandler Larsen og hans venner -
- der bestyrker ham i troen på, at der er muligheder i Korsbæk.
Grisehandleren inviterer ham og Daniel hjem til Katrine -
- datteren, den fraskilte Ingeborg og hendes pige Ellen.
Næste dag køber Andersen-Skjern sadelmagerens hus.
- Har du fået nok, Daniel? - Hm.
- Det hedder 'ja tak'. - Ja tak.
- Vi vil gerne betale. - Så gerne, hr.
- Hvad skylder jeg? -2,55 kr. alt i alt.
En dagens ret, to flade til drengen og to mælk.
- Og så 10 procent. 2,55 kr. - 2 kroner og 30 øre.
Og 25 øre. 10 procent.
Ja, ja, rundet op. Værsgo.
Kom så, Daniel.
- Farvel da. - Farvel. Og mange tak.
Derfor ikke.
Ulrik!
- Ulrik, det er denne vej. - Det var Daniel.
Ingen vrøvl med dig.
Agnes, den fejreste blandt Valhals valkyrier.
Åh, du med din højskolesnak.
- Skal I kigge i Boldts hæfter? - Og en tår af Boldts øl, hvad?
- Der skal være til Regitze. - Nej tak, det smager sort.
- Men en kage, hvad? - Ja.
- Hvad får Boldt for en kage? - Et kys, hvis du ikke er forkølet.
Boldt er frisk som en fisk.
- Og hvad er så det her? - En hemmelighed.
Fruen tror, vi er i Anlægget, men det er så kedeligt.
Skal vi gå ind i salonen?
- Står det fast med i aften? - Ja, det skal nok gå.
Kan drikkepengene bære en tur i Kosmorama?
Ikke, hvis jeg skulle leve af ham, der lige gik.
- Hvad laver han? - Han lever nok af sine penge.
Han sidder op og sover for at spare hotel.
- Sådan en puger. - Skål.
Han kommer snart til at ligge ned. De siger, han er blevet din genbo.
- Hvad? - Han flytter ind hos sadelmagerens.
Vær så stille. Ellers går vi tur i Anlægget.
- Lad dem. - Divanen skulle gerne holde lidt.
- Hos sadelmagerens? - Ja, enken har solgt.
Jeg må hjem med børnene.
Åh nej, Regitze.
Nå, Ellen. Skal vi se, om Daniel er hjemme?
- Kom så, Ellen. - Der rendte Kvik.
- Hvor? - Den vej.
Vi må have fat i ham.
- Har lærlingen brækket armen? - De mener …
Siden De selv må lufte fruens lille øjesten.
Daisy er i løbetid.
Hvordan så med fruen, hvad?
Tag dig lidt sammen.
- Jamen, det er jo Albert, mor. - Hvad for en Albert?
- Albert Arnesen. - Goddag, fru Møhge.
Manufakturhandlerens Albert? Er han blevet så stor?
- Vi er jo ude på visitter, mor. - Spørg, om hans mor er hjemme.
Min mor har desværre ligget på kirkegården i 26 år.
Det husker du da?
Hun var da med til Fernandos begravelse.
Vi kan spørge Albert, om systuen vil sy din atlaskeskjole om.
- Du ved, den grå med striberne. - Ja, den glemmer jeg ikke.
Mor havde tænkt sig … Nu skal du bare høre.
Den gamle går jo udmærket. Hvorfor bliver hun så kørt?
- Jo, min kone har det godt. - Hvad siger han?
At hans kone har det godt.
Så er freden forbi.
Ja?
Det drejer sig om en bankforretning.
- Jeg vil gerne være kunde i banken. - Javel. Hvordan nærmere, hr.?
- Mads Andersen-Skjern. - Er De her på forretninger?
- Jeg bor her. - Ikke i Skjern?
Næ, det er også mit navn. Andersen--Skjern.
Javel. Jeg synes ikke … Er De flyttet til byen for nylig?
Jeg har købt Algade 14, så jeg …
Undskyld et øjeblik.
Hr. Stein?
- Goddag. - Jeg har købt ejendommen Algade 14.
Jeg vil begynde en forretningsvirksomhed.
- Så jeg vil gerne optage et lån. - Ja.
Ja, nu kan banken ikke uden videre …
Selvfølgelig ikke. Jeg har jo ejendommen som sikkerhed.
Et øjeblik, hvis De vil have mig undskyldt.
Goddag, fru konsulinde Holm. Direktøren er tilbage om et øjeblik.
- Jeg kan vente på hans kontor. - Ja. Vil De følge konsulinden ind?
- Det var konsulinde Holm. - Jeg må tale med direktøren.
- Jeg har tid til at vente. - Direktøren har flere aftaler.
De kan bare kalde, når direktøren bliver ledig.
Hvad sker der?
- Nej, det er ikke for damer. - Hvad mener De? Må jeg se?
Manufakturhandler Arnesen står og snakker -
- og imens bliver hans frues hund …
- Bliver den kørt over? - Næ, det, der er værre, De ved …
Det ved De forhåbentlig ikke.
Ja, gå De hellere tilbage til Deres plads.
Morfar. Der er Kvik.
Hvad laver Kvik med den lille hund?
Se de hunde.
I kigger bare den anden vej. Det er ikke noget for børn.
Ja, alt får jo en ende.
Hvor har vi dog sludret.
Vi må videre, mor.
- Før var der to. - To?
- Den ene oven på den anden. - Mor er jo 96.
Her lugter af gris.
Mens De har fornøjet damerne med Deres snak -
- så har min Kvik lyksaliggjort Deres firbenede veninde.
Hvad skal det sige?
At vi er kommet lidt i familie med hinanden.
- Er Agnes ikke kommet? - Hvad mon hun bilder sig ind?
Det er nok det gode vejr. Nu skal jeg tage bakken.
Nå, endelig.
- Hvor har I været? - I Anlægget som sædvanlig.
- Hvordan er det, du ser ud? - Hun fik en kage.
Du ved godt, at børnene kun må få kager her i huset.
- Hvis fruen vidste det. - Det er en hemmelighed.
Få dem vasket. I skal have te. I Anlægget?
- Ja, i Anlægget. - Hvor ligger det anlæg?
Der er flyttet nogen ind hos sadelmagerens.
- Det er manden med drengen. - Hvem?
Dem fra banegården. Det er en pæn dreng.
- Han hedder Daniel. - Hvor kommer de fra?
Fra Jylland. De vil åbne en forretning med manufaktur.
Manufaktur? Nej, Arnesen ligger jo lige overfor.
Det var bare, hvad jeg hørte.
Sikke noget snak. Hvad det pigebarn ikke hører, når de er i Anlægget.
Værsgo. Tak for besøget, købmand Munk. Vi ses onsdag aften.
- Alt skal nok ordne sig. Hils fruen. - Tak.
Jeg går over i klubben.
- Til mig? - Den herre har ventet på direktøren.
- Nå, ja. Hvis De så … - Ja.
Så er direktøren ledig for en kort samtale.
Goddag, mit navn er Mads Andersen-Skjern.
Direktør Varnæs. Værsgo at tage plads.
Åh, undskyld mig et øjeblik.
Giv mig Postgaarden.
Det er bankdirektør Varnæs. Kan De stille mig om til klubben?
Giv lige en besked til bridgebordet. Jeg bliver lidt forsinket.
Ja. De kan spille en L'hombre i mellemtiden.
- Ja. Tak. Spiller De bridge? - Nej.
Det er det nyeste. Meget interessant. Det er meget udviklende.
- For hvad? - Den her. Nå …
- Hvormed kan jeg tjene Dem? - Jeg kommer til Dem om et lån.
Nu smutter jeg. Jeg har en tennisbane om 20 minutter.
De får gjort noget ved Deres tennis, hr. Holmdal.
Mixed double.
Pas på, De ikke får mixet mere, end godt er.
Pas godt på rigets finanser, frøken Mortensen.
Du er en flink dreng, at du kan sidde stille i så lang tid.
- Hvad hedder sådan en flink dreng? - Daniel.
Har du lyst til at stemple?
Ih, hvor du kan. Du har evner for bankvæsen.
Jeg må jo se det fra bankens side.
Og vi har jo allerede Damernes Magasin.
Damernes, ja. Men hvad med konernes og pigernes?
Jeg er jo ikke fagmand, men her er da småbutikker.
Er der ikke postordre-forretninger for jævne folk? Undskyld udtrykket.
Hvorfor ikke få handelen hertil?
Jeg værdsætter Deres virketrang. Men De kender tiderne -
- og jeg har forpligtelser over for mine gamle kunder.
Mange er tredje, ja, nogle er fjerde generation.
De vil altså ikke låne mig penge -
- selvom jeg kan stile Dem sikkerhed?
Altså nej.
- Hvis De ønsker det på den måde. - Det er Dem, der ønsker det.
- Jeg kan hente penge udefra. - Så er alt jo godt.
Pengene bør arbejde i den by, hvor jeg agter at tjene dem.
Men tak for samtalen.
- De har en meget flink dreng. - Se, far. Jeg stempler.
Så dygtig. Man skulle tro, der var bankfolk i familien.
Tak, fordi De tog Dem af ham. Sig pænt farvel, Daniel.
Med fødderne siger vi tramp, tramp, tramp
med hænderne siger vi klap, klap, klap
at du må huske på, sådan skal en polka gå.
- Har du været i klubben? - Der blev ingen bridge.
Jeg blev forsinket i banken, og så meldte Albert afbud.
- Han skulle til dyrlæge. - Har han fået hundegalskab?
Nej, det var med …
- Daisy. Er den da syg? - Syg? Nej.
Jeg vil snarere sige, den er lyksaliggjort.
En vanvittig historie. Kræet er i løbetid.
Albert lufter hunden. Møder tante Møhge -
- og Misse diverterer ham om den grå atlaskes.
Mens de er i forhandlinger om volanter og guirlander -
- kommer grisehandlerens køter om hjørnet og svup!
- Børnene! - Vi så det selv.
Hvad gjorde 1? Hvad er det her for noget? Det er Agnes.
Da det skete på Algade, kan det dårligt forblive en hemmelighed.
Selv for de uskyldige små. Albert er altid uheldig.
Hans Christian, børnene. Og så med en køter.
Opdagede Albert ingenting?
Ikke før grisehandleren sagde, at nu var de i familie.
- Er det morsomt? - Ja, gu er det da morsomt, Maude.
Det er en både dum og vulgær historie.
Har I hørt, at sadelmagerens hus er solgt til manufakturforretning?
- Hvem har du dog hørt det fra? - Manden, der vil åbne forretningen.
Det var ham, der forsinkede mig.
Han vil have et lån til at starte for.
Nej, når Arnesen … Den mand må ikke være rigtig klog.
Jeg ved nu ikke. Men han fik ikke lånet.
Men Albert skal nok passe på andet og mere end hanhundene.
Så er jeg her. Kom så, Kvik.
Sig til mor, at hun skal give dig noget godt at spise.
Han har gjort dagens gode gerning, Katrine.
Han har besprunget Arnesens tævehund.
Ja, I er nogen værre nogen.
- Davs, tøser. - Dav.
- Solen er da gul. - Den kan da godt være grøn.
Ingeborg, er Tidende kommet? Tak, min tøs.
- Hvad skal vi have til middag? - Brunkål med flæsk.
- Hør, mor? Har vi til to mere? - Jo, hvorfor?
Ellen får besøg af Daniel, og han tager sin far med.
Det blev altså nej?
Du var ikke fin nok for hr. bankdirektøren.
- Han var høflig nok, men … - Storsnudet?
Egentlig ikke. Han vil nok bare have, at alt skal være, som det var.
Og så?
Jeg vil ikke være påtrængende, men De sagde selv …
Ja?
Kan De have Daniel et par dage, mens jeg tager hjem til min egn?
- Mine brødre kan kautionere. - Sådan er de fine.
Det er kun deres penge, der tæller.
Selv om en anden én kan have flere.
Uden penge bliver man aldrig til noget.
Der er stadig forskel.
Det er én selv, der giver pengene betydning og magt.
- Han har fået kastanjehat på. - Næ, det er en koglehat.
Værsgo.
Ellen …
- Har vi plads til Daniel nogle dage? - Vi har altid plads til Daniel.
- Hvad læser De? - Digte.
Det forstår jeg mig ikke på.
- Det er ikke noget at prale af. - Hun har været på højskole.
- Hvad er det for digte? - Axel Juel.
Må vi høre ét?
Ja … Jeg ved ikke.
Det her … Det er så rigtigt.
Jeg er hjemløs alle vegne
engang skal jeg hjemløs segne men jeg priser mine kår
Thi der drager os så meget jeg er glad, jeg aldrig ejed'
stundom misted' den, der får
Forstod De noget af det?
Den, der får, mister ikke noget.
Den, der får, bliver rigere.
De polstrede møbler skal også ned og bankes.
- Kan vi ikke bruge den der? - Min søster vil have dem banket.
- Hans Christian, jeg beder dig. - Om hvad?
En cigar i spisestuen? Røgen hænger alle steder.
- Jeg kan da ryge den i banken. - Tak, min ven.
Godmorgen.
Det hænger også i tøjet. Har du ikke lagt mærke til det?
Næh, min næse er ikke så sart.
Det er frygteligt at have lugtesans. Somme tider lugter selv børnene.
Når de kommer fra Anlægget, synes jeg, at Ulrik lugter af øl.
Årh, Laura. Se der.
- Ja, så nåede det hertil. - Vi kan stille det ind ved trappen.
Vil du tage den?
Bor man sådan i Jylland?
- Se det servantestel. - Ordentligt køkkentøj har de ikke.
- Der skal være manufaktur. - Da ikke over for Arnesen, dit pjat.
- Hvad er så interessant? - De flytter ind.
Huset skal gøres rent. Laura, min søster vil tale med Dem.
Minna og Jørgen har været til bryllup med de kongelige.
Hun var i grønt med hermelin.
Er det Dem? Har min søster fortalt om middagen til bankbestyrelsen?
Vi har lavet det her. Men hvis fruen hellere vil have guldfasaner, så …
- Pas på, stigen ikke knækker. - Meget morsomt.
- Det tænkte jeg nok. - Hvilket, Laura?
At der ikke skal være manufaktur over for Arnesens.
Der skal være grisehandel.
- Har min søster … - Fruen er gået op.
Det var, da jeg sagde, der skulle være grisehandel derovre.
Det kommer der af at stå og glane ud ad vinduet.
Læs, hvad der står der.
Det er i orden, min ven.
Den skal i Tidende tirsdag og også i Socialdemokraten.
- Det er til dig. - Tusind tak.
Han fik en toøre. Det bringer sikkert lykke.
- Alt på ét bræt. - Ikke alt, men næsten.
Sig mig … Med hensyn til personale?
Jeg har ansat en lærling og averteret efter en dame.
Det er det, at Ingeborg … Hun kunne ikke lide at spørge selv.
- Har Deres datter lyst? - Det ser sgu sådan ud.
- Hvis De da skal have en dame. - Det er sært.
Det var i mine tanker, men jeg turde ikke spørge.
- Deres datter er noget særligt. - Hvad fanden ville I gøre uden mig?
Det må De nok spørge om, Oluf Larsen.
Har De set, frøken Grøn?
Hvad ligner det at krølle chefens avis?
"Det meddeles herved de ærede kunder i by og på land -
- at Mads Andersen-Skjern i morgen åbner Tøjhuset."
Tøjhuset!
"Man anbefaler sig med alt inden for manufaktur." Mon?
"Kvalitet en æressag, rimelige priser."
Nu må jeg bede. "Behagelig betjening."
- Ja, hvad mener De! - Han er ikke vel forvaret.
Har chefen set?
Hvordan er det, De ser ud? Er der udbrudt krig?
Ja, det er der måske også.
Albert, har du set den? Annoncen?
- Hvilken annonce? - Den om varehuset.
Det angår ikke os. De 'ærede' kunder holder sig til min forretning.
Han holder ikke længe.
4,50 kr.
Farvel igen.
Vi kommer for at give handsel.
Hvad vil du have, Katrine? Ellen, vis morfar, hvad du vil have.
- Jeg vil have min atlaskes nu! - Den er nok ikke syet om allerede.
Den er nok stjålet. Gå ind til Albert og sig, han skal finde den nu!
Ja. Ja, ja, lille mor.
- Vil du gerne have den, Ellen? - Ja.
- Hvor meget? - 11,50 kr. Den er fra England.
Men hvis det er til Ellen, så …
Her er 20 kr. De 8,50 skal bringe lykke.
Mange tak, Oluf Larsen.
Skal vi se, hvad mormor har fundet ud af?
Hun plejer sgu ikke at være god til at bruge penge.
Misse, hvor bliver du af?
- Hvormed kan jeg tjene fruen? - Jeg vil tale med Albert.
Albert? Den unge mand hedder Fritz.
Hvor er Albert?
- Kom, frue. - Hænderne væk.
Svinske mandsperson.
Ingen mand har rørt ved mit legeme, siden Fernando døde i 1895.
- Mor. Albert er ikke hér. - Nej. Han gemmer sig.
Han har altid været en fej knægt.
Du må godt blive nede og lege, hvis du ikke render nogen steder.
- Tror du, du kan finde det? - Ja.
Blikkenslageren. Det er rundt om hjørnet.
Sådan. Her.
- Og så skal du gå lige hjem. - Ja.
Daniel! Daniel, må jeg gå med?
- Jeg skal mange steder. - Det gør ikke noget.
- Hvor meget har vi? - 12 øre til hver.
Hun gav fem øre. De må være meget rige.
Frøken Jørgensen, kig lige her.
Hvem er den dreng?
- De ved godt, det er jydens. - Ja, men den anden.
Du godeste! Er det ikke bankdirektørens Ulrik?
Det er 16 kr.
Lige et øjeblik.
20, 30, 40, 50.
Og 100, værsgo.
Mange tak, frue.
Goddag, hr. bankdirektør. Hvad kan jeg tjene Dem med?
Det er pinligt.
Men situationen tvinger mig ind på Deres enemærker.
Værsgo.
Vil De vise, at man kan få penge ud af Dem?
- De er konfiskeret fra min søn. - Hvad har jeg med det at gøre?
Han har gået byærinder med Deres søn.
Daniel. Ja, de er venner.
Min søn går ikke bud for andre. Det beder jeg Dem forstå fra nu af.
Er det ikke synd? Jeg begyndte at gå ærinder, da jeg var 6 år.
Derfor kan jeg nu klare mig uden Deres hjælp.
Min familie behøver ikke at gå ærinder.
- Jeg kender ikke Deres principper. - Vi har bemærket Deres.
Det tager jeg som en kompliment.
- Min hustru er blevet syg af dette. - Det gør mig ondt. Også for Dem.
Farvel, hr. bankdirektør.
Hans Christian?
Hr. bankdirektør.
Svoger!